Сумо…
Битки между носещи маваши колани се водят в Япония от древни времена.
То е един от спортовете без категории за тегло.
Съответно по-големите и тежки ученици имат голямо предимство.
Сред тях…
Онези с потенциал да станат йокодзуна,
получават име на меч от националните съкровища като техен прякор.
Сумото на Хиномару
Двубой 1: Национално съкровище Онимару Куницуна
Мразя претъпкани влакове.
Достатъчно.
Хайде да слезем на следващата спирка.
Какво си мислиш, че правиш? И то на твоите години!
Какво доказателство имаш?!
Там, където бях застанал се виждаше всичко.
Помни, Господ гледа.
Моля, пуснете ме!
Началник гара! Насилникът е тук.
Защо си облечен така?!
Чакай, не! Насилникът е точно…
Плаши момичетата като не носи гащи!
Не, исках да разгледам ново училище и да направя добро впечатление!
Исках да се присъединя към физзарядката им, но вече е следобед.
Слязох една спирка по-рано, затова не съм сигурен къде съм.
А картата, която Кирихито ми нарисува изобщо не ми помага.
Това трябва да е!
Входът вероятно е ето там.
О, ти практикуваш!
Нещо против да се присъединя?
Това е то мощната гимназия Ишигами!
И отвън имат сумо рингове!
Балите сякаш са пожарен маркуч, пълен с пръст.
А пръстта е добре набита!
Кой си ти?
О, прощавай.
Зарадвах се твърде много, когато видях човек с маваши колан.
Моите извинения. Едва трета година съм в средното.
Дойдох да видя това училище, защото има сумо отбор!
Казвам се Ушио Хиномару.
С цел да стана йокодзуна, най-високият ранг в сумото,
трябва да стана най-силният гимназиален сумист!
Йокодзуна?
Как се казваш? - Аз съм Одзеки, от сумо отбора.
Сигурно си доста целеустремен, за да тренираш през почивката.
Искаш ли един двубой? - Чакай… Какво правиш?
Съжалявам, ще ми донесеш ли раницата?
Коланът ми е в нея.
Добре… Чакай, тук ли ще се преоблечеш?
Нямам против.
Доста е тренирал.
Откъде са всичките тези белези?
Ще започваме ли? - Да.
Защо напираш толкова?
Добре, тогава…
Дух!
Какво има? Само това ли можеш?
Ах, ти… Не ме подценявай!
Наистина си добър.
Ти също.
Казваше се Ушио, нали?
Толкова си силен, че се учудвам, че не съм те чувал по турнирите.
Е, има си причина.
Всъщност нямам много двубои.
Само няколко в началното.
Разбирам.
Може би трябваше да замълча.
Затова искам да се запиша в това училище.
Съжалявам, че не сварих за сутрешната тренировка.
Сутрешна тренировка?
Чакай, присъединяваш се в отбора?
Разбира се! - Наистина?
Да.
Не мога да повярвам! Нов член в отбора!
Не е кой знае какво. - Не, всъщност е!
Да отидем да видим доджото?
Сигурен ли си, че искаш?
Ами, рано или късно ще разбереш.
Другите от отбора са вътре! Здравейте!
Така стоят нещата.
Чух, че в това училище има доста хулигани.
Кой си ти? Какво правиш тук?
Кой е дребосъкът?
Одзеки! - Да!
Кой ти даде право да идваш тук?!
О, ами аз…
Стига си мрънкал!
Ей, вдигни това.
Доджото е свято място.
Не трябва да го оскверняваш. Казах да го вдигнеш!
Ушио…
Мери си приказките, дребен!
Не ме подценявай, дребен!
За какво се карате?
Юма!
Помислих, че някой е дошъл да се бие.
Одзеки, кажи ми какво става.
Ние…
Беше този дребосък!
Дойде и създаде кавгата!
Ще го фрасна хубаво.
Затова си и лесна мишена.
Дребен… Онзи идиот истината ли казва?
Да. - Тогава дано си подготвен.
Май имате много свободно време. Глупаво е.
А защо не пробвате малко сумо?
Много е забавно!
Имаш предвид, когато двама дебелаци се прегръщат?
Какво? - О, искаш да се биеш?
Съжалявам. Не искаме.
Не се меси, страхливецо на гимназия Дачи.
Гимназия Дачи?
Твърди, че догодина ще влезе в сумо отбора.
Какво беше онова за Дачи? - Ушио, трябва да тръгваме.
Ей, какво беше това за Дачи?
Юма, какво ще правиш?
Със сигурност се изложих, а?
Сигурен ли си, че е добре да ги оставяш да своеволничат?
Така стоят нещата.
Никой не може да се опре на Юма, макар да е едва второкурсник.
Вярно, изглеждаше сякаш знае карате.
Впечатлен съм, че забеляза.
Всъщност в средното спечели турнира Канто.
Добре, но къде са другите членове на отбора?
Ами, както виждаш, аз съм единственият член.
Известната гимназия Ишигами има само един член в отбора си?
Ишигами? Това е гимназия Одачи.
Бях убеден, че това е гимназия Ишигами.
Повечето биха забелязали. Повечето биха влезли през предната порта.
Сгафих. - Разбирам. Вече е логично.
Никой, който иска да е сумист не би дошъл в нашето училище.
И аз сгафих. - Съжалявам.
Но ще е загуба уникат като теб да не отиде в хубаво училище.
И за теб ще е загуба.
Мога да преценя от двубоя ни.
Краката и тазът ти са доказателство, че си тренирал усърдно.
Ти ли направи сумо ринга?
О, да. - Пръстта е набита много добре.
Няма треви или камъчета.
Ти си сумо маниак, също като мен!
Стига да се придържаш към сумото,
един ден ще се видим на турнир!
Очаквам го с нетърпение!
Защо… Защо съм пак в Дачи?
Накарах го да ми нарисува подробна карта.
Сигурно греша някъде. Направих това и изгубих ценен ден.
Е, добре. Ще му благодаря за картата и се прибирам.
Какво стана?!
Ушио… - Какво стана със сумо ринга?
Кой го направи?
Балата е на парчета…
Май е време да се откажа.
Вече не мога да тренирам сумо в това училище.
Не ми пукаше дали ще ме наричат слабак или дебел.
Докато имах този сумо ринг…
Можех да практикувам сумо.
Исках тук да имам сумо двубой.
Дори това ми отнеха.
Проклятие!
Да се трудиш на ръка е голям мор.
Но чувството след това е приятно.
Как разбра? - Ей!
Това беше тежко. Какво има в него?
Не си ли засрамен от постъпката си?!
Господ гледа!
Какво имаш предвид?
Не се прави на глупав! Ти унищожи сумо ринга!
О, това било.
Сигурно са се отнесли.
Така добре ли е?
Не, ще поема отговорност за тях.
Какво трябва да направя?
Дуел!
Ако победя, предаваш доджото.
Дуел, а?
Добре, но ще е по моя начин.
Устройва ме! - Разбрахме се.
Добре, ела в доджото.
Разбира се. Ще се подготвя, така че ме чакай.
Да не избягаш! - Та кой би?!
Ушио! - Не се притеснявай.
Това е моя отговорност.
Няма да имаш проблеми.
Сега това не е важно!
Не знаеш колко е страшен Юма!
Няма как битката да е честна!
Ще използва всичко възможно, за да те победи!
О, те са нищо.
Ще стана йокодзуна.
Не ги подценявай!
За твое добро е! Стига си дрънкал, че ще станеш йокодзуна!
Всъщност, колко си висок?
Знам, че знаеш.
Трябва да си поне 167 см. висок,
за да минеш медицинския преглед и да станеш сумист.
Приличаш ми на под 160 см.
Знам, че харесваш сумо, но не можеш да си сумист,
а какво остана йокодзуна.
Не би трябвало аз да го казвам,
но има неща на този свят, които няма как да станат!
Съжалявам, че не ти дадох по-голямо тяло.
Както и да е, трябва да тръгваш.
Чу ли? Чао.
Сякаш е от значение!
О, значи не избяга.
Какво? Къде е дребният?
Няма да дойде.
Моля те, забрави за проблема.
Той помоли за битката!
Моля те! Ще направя каквото кажеш!
Ах, ти… - Ако ще направиш всичко, добре.
Юма. - Каза, че ще направиш всичко, нали?
Да.
Откажи се от сумото.
Но това е…
Не знам откъде го познаваш, но си тук, за да го защитиш, нали?
Тогава бъди готов да изгубиш нещо ценно за теб.
Ти си сумо маниак, също като мен!
Добре.
Вече няма да имам сумото?!
Не говори така.
Ей, тук съм.
Ушио!
Леле, какво е това облекло?
Задникът ти се вижда!
Разголил си е тялото, за да го удряме!
Защо си тук?! Казах ти да си вървиш!
Казах ти, това е моя отговорност.
Изоставилият за лична изгода никога няма да стане йокодзуна.
Йокодзуната трябва да има силни дух, техника и тяло.
За съжаление аз нямам голямо тяло.
Затова и не трябва да допускам духът ми да е слаб.
Затова… Не казвай, че ще се откажеш от сумото.
Речта ти ме докосна!
Беше невероятна.
Нека сега да видим дали духът ти струва нещо.
Каза, че битката може да е по мои условия, нали?
Десет минути.
Ако издържиш десет минути на юмруци без да отвръщаш, побеждаваш.
Пристига известната човешка боксова круша на Дачи!
Що за едностранна битка е това?!
Добре. Да започваме.
И сега ли няма да се откажеш?
Вбесяваш ме!
Ей… Гледай да засичаш десетте минути.
Кой си ти?
Аз съм Ушио Хиномару.
Името ми ще се възпява, когато стана йокодзуна.
А сега, жалки бандити…
Ако мислите, че ще ме победите, елате ми!
Не отстъпвай. Не се отказвай.
Този ринг е дълъг едва четири метра и половина.
Влизам с това тяло в битки, в които губя,
ако ръка или коляно докоснат земята!
Ако не победя сега, то кога?!
Ей, чу ли? Има нещо интересно в сумо доджото!
Пак ли човешката боксова круша? Нищо ново.
Не, слушай…
Наистина ли?
Ах, ти…
Ти!
Там!
О, мамка му!
Какво си ти?!
Свърши ли времето? - Невъзможно…
Добавих пет минути за всеки случай.
Как… - Ей.
Беше като че ли дълго. Наистина ли бяха десет минути?
Защо си още на крака?!
Що за глупав въпрос е това?
В сумото губиш, ако докоснеш земята с друга част различна от стъпалото.
Работих усърдно, за да се уверя, че няма да падна.
Тези обикновени удари не са достатъчни, за да ме свалят.
Няма как да е вярно! Не ме залъгвай!
Сега мога да отвърна.
Време е за малко сумо.
Готов ли си да опиташ?
Дух!
Повали Юма с един удар!
Ушио Хиномару…
Двукратният шампион от началното училище.
Беше толкова силен, че му дадоха прякор
на демонично национално съкровище: Онимару Куницуна!
Сега разбираш ли колко невероятно е сумото?
Както обеща, напуснете доджото.
Сигурно се шегуваш!
Не си победил!
Това беше дуел.
Ще те убием!
Спрете!
Имах петнадесет минути и не го повалих,
а той успя с един удар.
Загубих и няма какво да се залъгвам!
Проклятие! Как изгубих от тоя дребосък?
Ако искаш да разбереш, пробвай сумото.
Аз ще стана най-добрият сумист в Япония.
Можеш да ме предизвикваш на двубой по всяко време.
Най-сетне имаме доджо. Като сбъдната мечта е!
Не е мечта. Просто нещата дойдоха на мястото си.
И все пак още не вярвам, че си националното съкровище Онимару…
Каза, че има неща, които не могат да се направят.
Да…
Ще победя и ще продължавам да побеждавам,
за да докажа, че не е важен размерът на тялото.
Ще бъда най-силният гимназиален сумист, за да научат всички за мен.
Ще накарам от про лигата да дойдат и да ми се кланят.
Странно е. Като го казваш звучи сякаш наистина ще се случи.
Не е нещо, с което да се шегуваш.
До скоро.
Моля те, вземи едно!
Ела в отбора по футбол! - О, искаш в баскетболния отбор?
Топката е твой приятел!
Съжалявам. - Стига си се занасял.
Дори не се опитвай.
Никой няма да дойде в сумо отбора ти. - Не е вярно!
Така мисля.
И все пак…
Не, това е годината!
Отдавна не сме се виждали!
Доджото изглежда напълно различно!
Ушио, какво правиш тук?
Няма много сумо маниаци като теб.
Затова реших… Двамата с теб ще доминираме.
Ти и аз?
Разчитам на теб, капитане!
Наистина ли? Благодаря ти!
Наистина ти благодаря!
Добре, хайде един двубой.
Да, звучи страхотно!
Наистина? Но той е толкова малък. - Убеден съм.
Победи Юма преди да се запише в училище.
Вече си известен.
Следващ двубой: Борба срещу сумо - Той е…